ПОЯСНЮВАЛЬНА ЗАПИСКА
до проєкту наказу Міністерства економіки України “Про  визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260”

1. Мета
Метою прийняття проєкту акта є приведення нормативно-правових актів у відповідність із законодавством.

2. Обґрунтування необхідності прийняття акта
Статтею 24-1 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) 
(у редакції, що діяла до 31.12.2014) було передбачено реєстрацію у державній службі зайнятості фізичною особою, яка використовує найману працю, або за довіреністю уповноваженою нею особою укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у встановленому порядку. 
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 
від 08.06.2001 № 260 “Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю”, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за № 554/5745, затверджено Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, яким визначено порядок реєстрації у державній службі зайнятості укладеного у письмовій формі трудового договору між працівником і фізичною особою, а також зняття цього договору з реєстрації у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково, про що сторони сповіщають центри зайнятості. 
Водночас Законом України від 28.12.2014 № 77-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов’язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці”, серед іншого, було виключено статтю 24-1 КЗпП, а також унесено зміни до частини третьої статті 24 КЗпП, якими встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в установленому порядку.
Крім того, Законом України від 05.02.2021 № 1217-IX “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі”, серед іншого, було внесено зміни до статті 48 КЗпП, положеннями частини першої цієї статті яких встановлено, що облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” (далі – Закон № 2464). 
Слід зазначити, що положеннями абзацу першого частини другої статті 20 Закону № 2464 встановлено, що роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства, подаються до Пенсійного фонду України персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості. 
Одночасно положеннями абзацу четвертого частини другої статті 20 Закону № 2464 встановлено, що з метою обліку в електронній формі відомостей про трудову діяльність працівника страхувальник подає відомості про працівника щодо переведення на іншу роботу (посаду), звільнення, поновлення на роботі, призупинення/поновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складення присяги, належності або неналежності осіб, які працюють, у тому числі підприємців, або забезпечують себе роботою самостійно, до професійних спілок та/або до осіб, які підлягають обов’язковим медичним оглядам.
Ураховуючи зазначене, потребує визнати таким, що втратив чинність, наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 “Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю”, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за № 554/5745.

3. Основні положення проєкту акта
Проєкт акта передбачає визнати таким, що втратив чинність, наказ Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 “Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю”, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за № 554/5745. 
Також, положеннями проєкту акта передбачається доручити Державному центру зайнятості забезпечити зняття з реєстрації у державній службі зайнятості трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, які на день набирання чинності цього наказу не знято з реєстрації.

4. Правові аспекти 
У цій сфері правового регулювання діють Кодекс законів про працю України, Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”.

5. Фінансово-економічне обґрунтування 
Реалізація акта не потребуватиме фінансування з державного чи місцевих бюджетів.

6. Позиція заінтересованих сторін
Проєкт акта розміщено для проведення консультацій з громадськістю на офіційному вебсайті Міністерства економіки України за адресою: https://www.me.gov.ua, рубрика “Обговорення проектів документів”.
Проєкт акта потребує погодження з Міністерством фінансів України, Міністерством соціальної політики України, Державним центром зайнятості, Пенсійним фондом України, Спільним представницьким органом репрезентативних всеукраїнських об’єднань профспілок на національному рівні та Спільним представницьким органом сторони роботодавців на національному рівні. 
Проєкт акта є регуляторним та потребує погодження з Державною регуляторною службою України.
Проєкт акта не стосується питань функціонування місцевого самоврядування, прав та інтересів територіальних громад, місцевого та регіонального розвитку, прав осіб з інвалідністю, функціонування і застосування української мови як державної, та не потребує погодження з уповноваженими представниками всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування чи відповідних органів місцевого самоврядування, Урядовим уповноваженим з прав осіб з інвалідністю та всеукраїнськими громадськими організаціями осіб з інвалідністю, їх спілками, Уповноваженим із захисту державної мови. 
Проєкт акта не стосується сфери наукової та науково-технічної діяльності та не потребує погодження з Науковим комітетом Національної ради з питань розвитку науки і технологій. 
Проєкт акта не потребує проведення цифрової експертизи Міністерством цифрової трансформації України.

7. Оцінка відповідності
У проєкті акта відсутні положення, що стосуються зобов’язань України у сфері європейської інтеграції; 
у проєкті акта відсутні положення, що порушують права та свободи, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод; 
у проєкті акта відсутні положення, що впливають на забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; 
у проєкті акта відсутні положення, що містять ризики вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов’язаних з корупцією; 
у проєкті акта відсутні положення, що створюють підстави для дискримінації. 
Проєкт акта не потребує проведення громадської антикорупційної, громадської антидискримінаційної та громадської гендерно-правової експертиз.

8. Прогноз результатів
Реалізація проєкту акта не матиме вплив на розвиток регіонів, підвищення чи зниження спроможності територіальних громад; ринкове середовище, забезпечення захисту прав і інтересів суб’єктів господарювання, громадян і держави; ринок праці та рівень зайнятості населення; громадське здоров’я, покращення чи погіршення стану здоров’я населення або його окремих груп; екологію та навколишнє природне середовище, обсяг природних ресурсів, рівень забруднення атмосферного повітря, води, земель, зокрема забруднення утвореними відходами, інші суспільні відносини.

Перший віце-прем’єр-міністр України –
Міністр економіки України                                           Юлія СВИРИДЕНКО

			  2024 р.