ПОРІВНЯЛЬНА ТАБЛИЦЯ
до РОЗДІЛУ VI. ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ
проекту Закону України “Про колективні угоди та договори” 

Зміст положення (норми)
чинного акта законодавства	Зміст відповідного положення
(норми) проекту акта	
Кодекс законів про працю України	
Стаття 10. Колективний договір
Колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.	Стаття 10. Колективний договір
Колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин між роботодавцями і працівниками, їх представниками.	
Стаття 11. Сфера укладення колективних договорів
Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи.
Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів.
	Стаття 11. Сфера укладення колективних договорів
Колективний договір укладається на локальному рівні (на підприємстві, в установі, організації, з фізичною особою, які в межах трудових відносин використовують найману працю). 
Колективний договір може укладатися у відокремлених структурних підрозділах підприємства в межах компетенції цих підрозділів та визначених повноважень суб’єктів його сторін.
	
Стаття 12. Сторони колективного договору
Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони.

Якщо на підприємстві, в установі, організації створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів кожної первинної профспілкової організації) утворити об'єднаний представницький орган для укладення колективного договору. В цьому разі кожна первинна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в об'єднаному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.
	Стаття 12. Сторони колективного договору
Сторонами колективного договору є:
сторона роботодавця, суб’єктами якої є роботодавець та (або) уповноважені представники роботодавця, зокрема представники відокремлених структурних підрозділів юридичної особи;
сторона працівників, суб’єктами якої є первинні профспілкові організації, які діють на підприємстві, в установі, організації, відокремлених структурних підрозділах юридичної особи, об’єднують працівників фізичної особи, яка в межах трудових відносин використовує найману працю, та представляють інтереси працівників цього роботодавця, а в разі їх відсутності – вільно обрані працівниками для ведення колективних переговорів представники (представник). 
Якщо на підприємстві, в установі, організації або працівниками фізичної особи, яка в межах трудових відносин використовує найману працю, створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів кожної) утворити для ведення переговорів з укладення колективного договору спільний представницький орган шляхом укладення відповідної угоди та письмово повідомити про це роботодавцю.
Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в спільному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.
Порядок утворення спільного представницького органу регулюється Законом України “Про колективні угоди та договори”.
	
Стаття 13. Зміст колективного договору
Зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції.
У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема:

зміни в організації виробництва і праці;
забезпечення продуктивної зайнятості;
нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.);
встановлення гарантій, компенсацій, пільг;
участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства, установи, організації (якщо це передбачено статутом);
режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку;
умов і охорони праці;
забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників;
гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій трудящих;
умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці;
забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.	Стаття 13. Зміст колективного договору
Зміст і структура колективного договору визначаються сторонами в межах їх повноважень.
Колективним договором встановлюються умови праці та зайнятості, права та гарантії, зобов’язання і домовленості сторін з питань, визначених сторонами, зокрема тих, що не врегульовані законодавством про працю. До колективного договору обов’язково включаються питання, що регулюються в колективному договорі відповідно до законодавства та колективної угоди, умови якої мають бути враховані сторонами договору (в разі її наявності).
Колективний договір може передбачати положення, зокрема, щодо:
організації виробництва і праці та/або змін в їх організації, підвищення ефективності виробництва та забезпечення продуктивної зайнятості, запобігання масовому вивільненню;
професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників;
нормування та оплати праці, встановлення та зміни форм, систем і строків виплати заробітної плати, встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці, встановлення та зміни норм праці, систем оплати праці, розмірів заробітної плати та інших видів виплат (доплат, надбавок, премій тощо), з урахуванням норм законодавства про оплату праці;
умов праці, в тому числі для працівників з особливими потребами, зокрема для осіб з інвалідністю;
безпеки, охорони і гігієни праці;
умов виробничого побуту;
страхування працівників;
медичного обслуговування, оздоровлення і відпочинку працівників, членів їх сімей;
гарантій діяльності профспілкових організацій;
гарантій та компенсацій працівникам, які беруть участь у колективних переговорах;
заборони дискримінації у сфері праці;
забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків;
організації культурно-масової, фізкультурної роботи. 
Колективний договір може передбачати додаткові соціальні, трудові та інші гарантії і пільги для працівників, пенсіонерів та інших категорій осіб, визначених сторонами, порівняно із законодавством і колективними угодами, положення яких є обов’язковими відповідно до сфери їх дії, зокрема щодо укладення договору недержавного пенсійного забезпечення.
У колективному договорі встановлюється строк дії договору, порядок приєднання до сторони договору, здійснення контролю за виконанням його положень, захисту інформації відповідно до законодавства (у разі потреби), умови та порядок призупинення на певний строк дії окремих положень договору, перелік форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), у разі настання яких дія окремих положень договору зупиняється, тощо.
У колективному договорі зазначається колективна угода, в сфері дії якої перебувають сторони та умови якої враховані в цьому договорі (у разі її наявності).
	
Стаття 14. Колективні переговори, розробка і укладення колективного договору, відповідальність за його виконання
Укладенню колективного договору передують колективні переговори.
Строки, порядок ведення переговорів, вирішення розбіжностей, що виникають під час їх ведення, порядок розробки, укладення та внесення змін і доповнень до колективного договору, відповідальність за його виконання регулюються Законом України “Про колективні договори і угоди”.	Стаття 14. Колективні переговори, розробка і укладення колективного договору, відповідальність за його виконання
Укладенню колективного договору передують колективні переговори.
Строки, порядок ведення переговорів, вирішення розбіжностей, що виникають під час їх ведення, порядок розробки, укладення та внесення змін і доповнень до колективного договору, відповідальність за його виконання регулюються Законом України “Про колективні угоди та договори”.
	
Стаття 15. Реєстрація колективного договору
Колективні договори підлягають повідомній реєстрації місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Порядок реєстрації колективних договорів визначається Кабінетом Міністрів України.	Стаття 15. Реєстрація колективного договору
Колективні договори, зміни та доповнення до них підлягають повідомній реєстрації місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Повідомна реєстрація колективних договорів, змін і доповнень до них проводиться на безоплатній основі. Відмова у повідомній реєстрації колективних договорів, змін і доповнень до них не допускається.
	
Стаття 16. Недійсність умов колективного договору
Умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними.	Стаття 16. Недійсність умов колективного договору
Забороняється включати до колективних договорів положення, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством, колективними угодами, умови яких є обов’язковими, обмежують права суб’єктів сторін. Такі положення є недійсними. 
	
Стаття 17. Строк чинності колективного договору
Колективний договір набирає чинності з дня його підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у ньому.
Після закінчення строку чинності колективний договір продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором.

Колективний договір зберігає чинність у разі зміни складу, структури, найменування уповноваженого власником органу, від імені якого укладено цей договір.
У разі реорганізації підприємства, установи, організації колективний договір зберігає чинність протягом строку, на який його укладено, або може бути переглянутий за згодою сторін.
У разі зміни власника чинність колективного договору зберігається протягом строку його дії, але не більше одного року. У цей період сторони повинні розпочати переговори про укладення нового чи зміну або доповнення чинного колективного договору.
У разі ліквідації підприємства, установи, організації колективний договір діє протягом усього строку проведення ліквідації.
На новоствореному підприємстві, в установі, організації колективний договір укладається за ініціативою однієї із сторін у тримісячний строк після реєстрації підприємства, установи, організації, якщо законодавством передбачено реєстрацію, або після рішення про заснування підприємства, установи, організації, якщо не передбачено їх реєстрацію.

Абзаци відсутні	Стаття 17. Строк дії колективного договору
Колективний договір набирає чинності з дня його підписання, якщо інше не зазначено в цьому договорі.

Строк дії колективного договору визначається сторонами в цьому договорі.
Договір діє до укладення нового, якщо інше не передбачено цим договором або інше узгоджене рішення не прийнято сторонами.
До закінчення строку, на який укладено договір, у разі виявлення ініціативи будь якої сторони, розпочинаються колективні переговори щодо укладення нового договору або перегляду чинного.
У разі зміни власника, реорганізації юридичної особи (відокремленого структурного підрозділу юридичної особи) умови колективного договору діють протягом строку, на який його укладено, але але не більше року, якщо сторони не домовилися про інше.

Колективний договір зберігає чинність протягом усього строку проведення ліквідації роботодавця.

На новоутвореному підприємстві, в установі, організації колективний договір укладається за ініціативою однієї із сторін.

Дія окремих положень колективного договору може бути призупинена рішенням, прийнятим його сторонами, за взаємною згодою на визначений ними строк у випадках і порядку, передбачених у цьому договорі.
Про прийняте рішення сторони колективного договору в тижневий строк з дня його прийняття, інформують працівників, на яких поширюються положення цього договору, та орган, що здійснив його повідомну реєстрацію.
У разі настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелік яких зазначено в договорі, дія окремих положень договору зупиняється на час дії таких обставин.
Про рішення щодо зупинення/поновлення дії окремих положень договору внаслідок настання/припинення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) сторона договору в тижневий строк з дня його прийняття повідомляє іншій стороні, працівникам, на яких поширюються положення цього договору, та органу, що здійснив повідомну реєстрацію цього договору.
	
Стаття 18. Поширення колективного договору на всіх працівників
Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.	Стаття 18. Поширення положень колективного договору 
Положення колективного договору з питань, що відповідно до законодавства регулюються колективними договорами, поширюються на всіх працівників, які перебувають у трудових відносинах із роботодавцем, незалежно від членства в профспілках.
Дія інших положень колективного договору поширюється на працівників на умовах, визначених цим колективним договором.
	
Стаття 19. Контроль за виконанням колективного договору
Контроль за виконанням колективного договору проводиться безпосередньо сторонами, які його уклали, у порядку, визначеному цим колективним договором.
Якщо власник або уповноважений ним орган (особа) порушив умови колективного договору, профспілки, що його уклали, мають право надсилати власнику або уповноваженому ним органу (особі) подання про усунення цих порушень, яке розглядається у тижневий строк. У разі відмови усунути порушення або недосягнення згоди у зазначений строк профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до суду.
	Стаття 19. Контроль за виконанням колективного договору
Контроль за виконанням колективного договору здійснюється безпосередньо його сторонами в порядку, визначеному цим колективним договором.
Якщо роботодавець порушив умови колективного договору, профспілки, що його підписали, мають право надсилати такому роботодавцю подання про усунення порушень, яке розглядається у тижневий строк. У разі, якщо вимоги, зазначені у поданні, потребують додаткового вивчення, строк розгляду може бути продовжено до одного місяця. У разі відмови усунути порушення або недосягнення згоди у зазначений строк профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до суду.
	
Стаття 20. Звіти про виконання колективного договору
Сторони, які підписали колективний договір, щорічно в строки, передбачені колективним договором, звітують про його виконання.	Стаття 20. Звіти про виконання колективного договору
Сторони колективного договору звітують про його виконання в порядку та строки, визначені цим договором, але не рідше одного разу на рік.
	
Стаття 97. Оплата праці на підприємствах, в установах і організаціях
…
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
	Стаття 97. Оплата праці на підприємствах, в установах і організаціях
…
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством і колективними угодами. У разі, коли колективний договір не укладено, роботодавець зобов'язаний провести консультації щодо цих питань із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). За наявності кількох первинних профспілкових організацій роботодавець проводить консультації щодо цих питань зі спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, за відсутності такого органу — з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об’єднує більшість працівників цього роботодавця.
…	
Стаття 98. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету
Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
	Стаття 98. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету
Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, колективних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
	
Стаття 108. Оплата роботи у нічний час
Робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.	Стаття 108. Оплата роботи у нічний час
Робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному колективними угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.
	
Стаття 246. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях
…
У разі якщо на підприємстві, в установі, організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи, організації щодо укладення колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом у порядку, визначеному частиною другою статті 12 цього Кодексу.	Стаття 246. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях
…
У разі якщо на підприємстві, в установі, організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи, організації щодо укладення колективного договору здійснюється спільним представницьким органом у порядку, визначеному частиною другою статті 12 цього Кодексу.
	
Стаття 250. Відрахування коштів підприємствами, установами, організаціями первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу
Власники або уповноважені ними органи зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективними договорами та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".	Стаття 250. Відрахування коштів підприємствами, установами, організаціями первинним профспілковим організаціям 

Роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на реалізацію заходів, передбачених колективними договорами та угодами, у т. ч. на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу, в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на витрати, а у бюджетній сфері – за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань.
Кошти роботодавця розподіляються між первинними профспілковими організаціями пропорційно кількості їх членів із числа працівників, які перебувають у трудових відносинах з цим роботодавцем, якщо інше не передбачено колективним договором.
	
Кодекс торговельного мореплавства України	
Стаття 54. Трудові відносини на судні
Порядок прийняття на роботу суднового екіпажу, їх права і обов’язки, умови роботи на судні та оплати праці, соціально-побутового обслуговування на морі і в порту, а також порядок і підстави звільнення регулюються законодавством України, цим Кодексом, статутами служби на морських і риболовних суднах, генеральними та галузевими тарифними угодами, колективними і трудовими договорами (контрактами).
…	Стаття 54. Трудові відносини на судні
Порядок прийняття на роботу суднового екіпажу, їх права і обов’язки, умови роботи на судні та оплати праці, соціально-побутового обслуговування на морі і в порту, а також порядок і підстави звільнення регулюються законодавством України, цим Кодексом, статутами служби на морських і риболовних суднах, колективними угодами, колективними договорами і трудовими договорами (контрактами).	
Господарський кодекс України	
Стаття 65. Управління підприємством
...
7. На всіх підприємствах, які використовують найману працю, між власником або уповноваженим ним органом і трудовим колективом або уповноваженим ним органом повинен укладатися колективний договір, яким регулюються виробничі, трудові та соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією підприємства. Вимоги до змісту і порядок укладення колективних договорів визначаються законодавством про колективні договори.	Стаття 65. Управління підприємством
...
7. На підприємствах, які використовують найману працю, укладається колективний договір, яким регулюються виробничі, трудові, соціально-економічні відносини між роботодавцем і працівниками, їх представниками. Питання укладення колективних договорів регулюються законодавством про колективні угоди та договори.
…	
Кодекс України з процедур банкрутства	
Стаття 50. Введення процедури санації боржника
...
6. Керуючий санацією зобов’язаний: 
…
на період санації виступати представником сторони (власника) у колективному договорі;
…	Стаття 50. Введення процедури санації боржника
...
6. Керуючий санацією зобов’язаний: 
…
на період санації виступати представником сторони роботодавця у колективному договорі;
…	
Закон України “Про транспорт”	
Стаття 18. Страйки на транспорті
Припинення роботи (страйк) на підприємствах транспорту може бути у разі невиконання адміністрацією підприємства умов тарифних угод, крім випадків, пов’язаних з перевезенням пасажирів, обслуговуванням  безперервно діючих виробництв, а також, коли страйк становить загрозу життю і здоров’ю людини. 	Стаття 18. Страйки на транспорті
Страйк на підприємствах транспорту застосовується відповідно до законодавства про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів).
	
Закон України “Про оплату праці”	
Стаття 5. Система організації оплати праці
Організація оплати праці здійснюється на підставі:
законодавчих та інших нормативних актів;
генеральної угоди на національному рівні;
галузевих (міжгалузевих), територіальних угод;
колективних договорів;
трудових договорів;
грантів.	Стаття 5. Система організації оплати праці
Організація оплати праці здійснюється на підставі:
законодавчих та інших нормативних актів;
колективних угод;

колективних договорів;
трудових договорів;
грантів.
	
Стаття 7. Законодавство про оплату праці
Законодавство про оплату праці грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України “Про колективні договори і угоди”, Закону України “Про підприємства в Україні” та інших актів законодавства України.
	Стаття 7. Законодавство про оплату праці
Законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України “Про колективні угоди та договори” та інших актів законодавства України.
	
Стаття 14. Система договірного регулювання оплати праці
Договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.
	Стаття 14. Система договірного регулювання оплати праці
Договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода, в т. ч. галузева угода обмеженої дії), територіальному (територіальна угода, в тому числі в окремій галузі) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.
Умови колективного договору, що допускають оплату праці нижче від умов, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою), галузевою обмеженої дії або територіальною, в тому числі в окремій галузі, угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.
	
Стаття 15. Організація оплати праці на підприємствах
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності – з іншим уповноваженим на представництво органом.
…
	Стаття 15. Організація оплати праці на підприємствах
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством і колективними угодами. У разі, коли колективний договір не укладено, роботодавець зобов'язаний провести консультації щодо цих питань із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). За наявності кількох первинних профспілкових організацій роботодавець проводить консультації щодо цих питань зі спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, за відсутності такого органу — з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об’єднує більшість працівників цього роботодавця.
…	
Закон України “Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів”	
Стаття 14. Заробітна плата 
...
Розмір заробітної плати журналіста визначається галузевими та регіональними угодами з профспілками,  колективними договорами з урахуванням джерел   фінансування на підставі законів, інших нормативно-правових актів України.
…	Стаття 14. Заробітна плата 
...
Розмір заробітної плати журналіста визначається колективними угодами, колективним договором, з урахуванням джерел фінансування на підставі законів, інших нормативно-правових актів України.
…	
Закон України “Про місцеве самоврядування в Україні”	
Стаття 34. Повноваження у сфері соціального захисту населення
1. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:
а) власні (самоврядні) повноваження:
…
Абзац відсутній

б) делеговані повноваження:
…
9) участь у соціальному діалозі, веденні колективних переговорів, укладенні територіальних угод, здійсненні контролю за їх виконанням, вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів) щодо підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території; повідомна реєстрація в установленому порядку колективних договорів і територіальних угод відповідного рівня;
…	Стаття 34. Повноваження у сфері соціального захисту населення
1. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:
а) власні (самоврядні) повноваження:
…
6) участь у соціальному діалозі, веденні колективних переговорів, укладенні територіальних угод, здійсненні контролю за їх виконанням, вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів) щодо підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території; повідомна реєстрація в установленому порядку колективних договорів і територіальних угод відповідного рівня;
б) делеговані повноваження:
…
Абзац виключено	
Закон України “Про місцеві державні адміністрації”	
Стаття 24.  Повноваження в галузі зайнятості населення, праці та заробітної плати
Місцева державна адміністрація: 
...
5) бере участь у веденні колективних переговорів та укладанні територіальних тарифних угод, вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів).
…	Стаття 24.  Повноваження в галузі зайнятості населення, праці та заробітної плати
Місцева державна адміністрація: 
...
5) бере участь у веденні колективних переговорів та укладенні територіальних угод відповідного рівня, здійсненні контролю за їх виконанням, вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів).
…	
Закон України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”	
Стаття 21. Повноваження профспілок, їх об’єднань щодо захисту прав громадян на працю та здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю
...
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються в колективному договорі з додержанням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) або територіальними угодами. Якщо колективний договір не укладено, роботодавець зобов’язаний погодити зазначені питання з профспілковим органом.
…	Стаття 21. Повноваження профспілок, їх об’єднань щодо захисту прав громадян на працю та здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю
...
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються в колективному договорі з додержанням норм і гарантій, передбачених законодавством, колективними угодами. У разі, коли колективний договір не укладено, роботодавець зобов'язаний провести консультації щодо цих питань із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). За наявності кількох первинних профспілкових організацій роботодавець проводить консультації щодо цих питань зі спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, за відсутності такого органу — з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об’єднує більшість працівників цього роботодавця.
	
Стаття 37. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях
…
Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.
	Стаття 37. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях
…
Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації здійснюється спільним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями за ініціативою будь-якої з них. Під час підготовки до колективних переговорів щодо укладання колективного договору кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за цим договором та відповідальності за їх невиконання. Спільний представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва з урахуванням норм закону. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в спільному представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.	
Стаття 44. Відрахування коштів підприємствами, установами, організаціями первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу
Роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань.
	Стаття 44. Відрахування коштів підприємствами, установами, організаціями первинним профспілковим організаціям 
Роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на реалізацію заходів, передбачених колективними договорами та угодами, у т. ч. на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу, в розмірах, передбачених колективним договором та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань.
Кошти роботодавця розподіляються між первинними профспілковими організаціями пропорційно кількості їх членів із числа працівників, які перебувають у трудових відносинах з цим роботодавцем, якщо інше не передбачено колективним договором.	
Гірничий закон України	
Стаття 43. Права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств
…
Форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат працівникам гірничих підприємств установлюються в колективному договорі з дотриманням умов, розмірів і норм, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.

…	Стаття 43. Права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств
…
Форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат працівникам гірничих підприємств установлюються в колективному договорі з дотриманням умов, розмірів і норм, передбачених законодавством і колективними угодами. У разі, коли колективний договір не укладено, роботодавець зобов'язаний провести консультації щодо цих питань із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). За наявності кількох первинних профспілкових організацій роботодавець проводить консультації щодо цих питань зі спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, за відсутності такого органу — з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об’єднує більшість працівників цього роботодавця.
…	
Стаття 46. Пільги та компенсації працівникам гірничого підприємства у зв’язку з припиненням діяльності цього підприємства
...
Працівникам гірничих підприємств, які звільняються у зв’язку з виходом на пенсію при ліквідації або консервації гірничого підприємства, виплачується компенсація, передбачена колективним договором (галузевою угодою). Розмір такої компенсації встановлюється залежно від стажу роботи працівника.
...	Стаття 46. Пільги та компенсації працівникам гірничого підприємства у зв’язку з припиненням діяльності цього підприємства
...
Працівникам гірничих підприємств, які звільняються у зв’язку з виходом на пенсію при ліквідації або консервації гірничого підприємства, виплачується компенсація, передбачена колективним договором (галузевою (міжгалузевою) угодою). Розмір такої компенсації встановлюється залежно від стажу роботи працівника.
...	
Законі України “Про комітети Верховної Ради України”	
Стаття 15. Права комітетів при здійсненні ними законопроектної функції
1. Комітет при здійсненні законопроектної функції має право:
…
9) звертатися до державних органів, органів місцевого самоврядування, наукових установ і організацій, об’єднань громадян з проханням висловити пропозиції щодо проектів законів;
…
	Стаття 15. Права комітетів при здійсненні ними законопроектної функції
1. Комітет при здійсненні законопроектної функції має право:
...
9) звертатися до державних органів, органів місцевого самоврядування, наукових установ і організацій, громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування з проханням висловити пропозиції щодо проектів законів;
…	
Стаття 16. Обов’язки комітетів при здійсненні законопроектної функції
1. Комітети при здійсненні законопроектної функції зобов’язані:
…
11) вивчати громадську думку, розглядати звернення громадян, об'єднань громадян, результати всеукраїнського референдуму, будь-які пропозиції, що свідчать про потребу в прийнятті нових законодавчих актів або у внесенні змін до законодавчих актів, і, в разі необхідності, готувати відповідні проекти актів та вносити їх на розгляд Верховної Ради України;
…
	Стаття 16. Обов’язки комітетів при здійсненні законопроектної функції
1. Комітети при здійсненні законопроектної функції зобов’язані:
…
11) вивчати громадську думку, розглядати звернення громадян, громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування, результати всеукраїнського референдуму, будь-які пропозиції, що свідчать про потребу в прийнятті нових законодавчих актів або у внесенні змін до законодавчих актів, і, в разі необхідності, готувати відповідні проекти актів та вносити їх на розгляд Верховної Ради України;
…	
Стаття 24. Аналіз комітетами практики застосування законодавчих актів у діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб з питань, віднесених до предметів їх відання
…
2. Рекомендації комітетів підлягають обов’язковому розгляду державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об’єднаннями громадян, підприємствами, установами і організаціями. Про результати розгляду та вжиті заходи має бути повідомлено комітетам у встановлений законом строк, якщо відповідними рекомендаціями не встановлено більш пізній строк.
	Стаття 24. Аналіз комітетами практики застосування законодавчих актів у діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб з питань, віднесених до предметів їх відання
…
2. Рекомендації комітетів підлягають обов’язковому розгляду державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, громадськими об’єднаннями, політичними партіями, всеукраїнськими об’єднаннями профспілок, всеукраїнськими об’єднаннями організацій роботодавців, всеукраїнськими асоціаціями органів місцевого самоврядування підприємствами, установами і організаціями. Про результати розгляду та вжиті заходи має бути повідомлено комітетам у встановлений законом строк, якщо відповідними рекомендаціями не встановлено більш пізній строк.
	
Стаття 29. Проведення слухань у комітетах
1. Комітети при підготовці і проведенні слухань у комітетах:
…
10. Комітети, у разі необхідності, запрошують на слухання Першого віце-прем’єр-міністра України, віце-прем’єр-міністрів України, міністрів України, керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, представників об’єднань громадян, а також окремих громадян.
…	Стаття 29. Проведення слухань у комітетах
1. Комітети при підготовці і проведенні слухань у комітетах:
…
10. Комітети, у разі необхідності, запрошують на слухання Першого віце-прем’єр-міністра України, віце-прем’єр-міністрів України, міністрів України, керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, представників громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування, а також окремих громадян.
	
Стаття 34. Голова та заступник голови комітету
…
2. Голова комітету:
…
8) представляє комітет у відносинах з Головою та заступниками Голови Верховної Ради України, іншими комітетами Верховної Ради України, державними органами та органами місцевого самоврядування, об’єднаннями громадян, а також з відповідними органами парламентів іноземних держав та міжнародними організаціями;
…	Стаття 34. Голова та заступник голови комітету
…
2. Голова комітету:
…
8) представляє комітет у відносинах з Головою та заступниками Голови Верховної Ради України, іншими комітетами Верховної Ради України, державними органами та органами місцевого самоврядування, громадськими об’єднаннями, політичними партіями, всеукраїнськими об’єднаннями профспілок, всеукраїнськими об’єднаннями організацій роботодавців, всеукраїнськими асоціаціями органів місцевого самоврядування, а також з відповідними органами парламентів іноземних держав та міжнародними організаціями;
…	
Стаття 48. Участь у засіданнях комітетів запрошених осіб
1. Комітети мають право запрошувати на своє засідання Першого віце-прем’єр-міністра України, віце-прем’єр-міністрів України, міністрів, керівників інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об’єднань громадян, а також їх посадових і службових осіб, отримувати від них необхідні для розгляду питань порядку денного роз’яснення.
…

4. Комітети зобов’язані не пізніш як за три дні до дня проведення засідання повідомити в письмовій формі керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, об’єднань громадян, присутність представників яких на засіданні визнана необхідною, а також авторів законопроектів про час і місце засідання та перелік питань, що розглядатимуться на ньому.
…
	Стаття 48. Участь у засіданнях комітетів запрошених осіб
1. Комітети мають право запрошувати на своє засідання Першого віце-прем’єр-міністра України, віце-прем’єр-міністрів України, міністрів, керівників інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, секретаріатів соціально-економічних рад, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування, а також їх посадових і службових осіб, отримувати від них необхідні для розгляду питань порядку денного роз’яснення.
…
4. Комітети зобов’язані не пізніш як за три дні до дня проведення засідання повідомити в письмовій формі керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, секретаріатів соціально-економічних рад, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування, присутність представників яких на засіданні визнана необхідною, а також авторів законопроектів про час і місце засідання та перелік питань, що розглядатимуться на ньому.
…	
Стаття 57. Відповідальність за невиконання вимог цього Закону
1. Посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та об’єднань громадян за нез’явлення на засідання комітету без поважних причин, надання недостовірної, неповної інформації, відмову надати інформацію або за навмисне її приховування, створення штучних перешкод у роботі комітетів несуть відповідальність у встановленому законом порядку, крім випадків, передбачених законом.

2. За несвоєчасний розгляд рекомендацій комітетів та несвоєчасне повідомлення їм про вжиті заходи посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та об’єднань громадян несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
	Стаття 57. Відповідальність за невиконання вимог цього Закону
1. Посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування, за нез’явлення на засідання комітету без поважних причин, надання недостовірної, неповної інформації, відмову надати інформацію або за навмисне її приховування, створення штучних перешкод у роботі комітетів несуть відповідальність у встановленому законом порядку, крім випадків, передбачених законом.
2. За несвоєчасний розгляд рекомендацій комітетів та несвоєчасне повідомлення їм про вжиті заходи посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадських об’єднань, політичних партій, всеукраїнських об’єднань профспілок, всеукраїнських об’єднань організацій роботодавців, всеукраїнських асоціацій органів місцевого самоврядування, несуть відповідальність у встановленому законом порядку.	
Закон України “Про соціальний діалог в Україні”	
Стаття 2. Законодавство України про соціальний діалог
1. Законодавство України про соціальний діалог базується на Конституції України і складається із законів України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”, “Про організації роботодавців”, “Про колективні договори і угоди”, “Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)”, цього Закону, трудового законодавства, інших нормативно-правових актів.	Стаття 2. Законодавство України про соціальний діалог
1. Законодавство України про соціальний діалог базується на Конституції України і складається із законів України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”, “Про організації роботодавців, їх об'єднання, права і гарантії їх діяльності”, “Про колективні угоди та договори”, “Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)”, цього Закону, законодавства про працю, інших нормативно-правових актів.
	
Стаття 4. Рівні та сторони соціального діалогу
1. Соціальний діалог здійснюється на національному, галузевому, територіальному та локальному (підприємство, установа, організація) рівнях на тристоронній або двосторонній основі.

2. До сторін соціального діалогу належать:
на національному рівні – профспілкова сторона, суб'єктами якої є об'єднання професійних спілок, які мають статус всеукраїнських; сторона роботодавців, суб'єктами якої є об'єднання організацій роботодавців, які мають статус всеукраїнських; сторона органів виконавчої влади, суб'єктом якої є Кабінет Міністрів України;
на галузевому рівні – профспілкова сторона, суб'єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об'єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона роботодавців, суб'єктами якої є всеукраїнські об'єднання організацій роботодавців, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона органів виконавчої влади, суб'єктами якої є відповідні центральні органи виконавчої влади;
на територіальному рівні – профспілкова сторона, суб'єктами якої є профспілки відповідного рівня та їх об'єднання, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці; сторона роботодавців, суб'єктами якої є організації роботодавців та їх об'єднання, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці; сторона органів виконавчої влади, суб'єктами якої є місцеві органи виконавчої влади, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. На території відповідної адміністративно-територіальної одиниці стороною соціального діалогу можуть бути органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством;
на локальному рівні – сторона працівників, суб'єктами якої є первинні профспілкові організації, а в разі їх відсутності – вільно обрані для ведення колективних переговорів представники (представник) працівників; сторона роботодавця, суб'єктами якої є роботодавець та/або уповноважені представники роботодавця.

3. Для участі у колективних переговорах з укладення колективних договорів і угод, тристоронніх або двосторонніх органах та у міжнародних заходах склад суб'єктів профспілкової сторони та сторони роботодавців визначається за критеріями репрезентативності.	Стаття 4. Рівні та сторони соціального діалогу
1. Соціальний діалог здійснюється:
на національному, галузевому, територіальному рівні на тристоронній або двосторонній основі;
на локальному рівні (на підприємстві, в установі, організації, з фізичною особою, які в межах трудових відносин використовують найману працю) на двосторонній основі.
2. До сторін соціального діалогу належать:
на національному рівні – профспілкова сторона, суб'єктами якої є об'єднання професійних спілок, які мають статус всеукраїнських; сторона роботодавців, суб'єктами якої є об'єднання організацій роботодавців, які мають статус всеукраїнських; сторона органів виконавчої влади, суб'єктом якої є Кабінет Міністрів України;
на галузевому рівні – профспілкова сторона, суб'єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об'єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона роботодавців, суб'єктами якої є всеукраїнські об'єднання організацій роботодавців, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона органів виконавчої влади, суб'єктами якої є відповідні центральні органи виконавчої влади; 
на територіальному рівні – профспілкова сторона, суб'єктами якої є профспілки, організації профспілок відповідного рівня та їх об'єднання, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади; сторона роботодавців, суб'єктами якої є організації роботодавців та їх об'єднання, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади; сторона органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, суб'єктами якої є місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх структурні підрозділи в межах повноважень, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади; 
на локальному рівні – сторона працівників, суб’єктами якої є первинні профспілкові організації, які діють на підприємстві, в установі, організації, відокремлених структурних підрозділах юридичної особи, об’єднують працівників фізичної особи, яка в межах трудових відносин використовує найману працю, та представляють інтереси працівників цього роботодавця, а в разі їх відсутності  вільно обрані працівниками для ведення колективних переговорів представники (представник);
сторона роботодавця, суб’єктами якої є роботодавець та (або) уповноважені представники роботодавця, зокрема представники відокремлених структурних підрозділів юридичної особи. 
Вільно обрані представники (представник) працівників визначаються загальними зборами (конференцією) працівників.
3. Для участі у колективних переговорах з укладення колективних договорів і угод, тристоронніх або двосторонніх органах та у міжнародних заходах склад суб'єктів профспілкової сторони та сторони роботодавців визначається за критеріями репрезентативності. Особливості суб’єктного складу сторін колективних переговорів для укладення окремих видів угод визначається законом. 
	
Стаття 6. Визначення критеріїв репрезентативності на рівнях соціального діалогу
…
2. На галузевому рівні для участі у колективних переговорах з укладення галузевих (міжгалузевих) угод та для делегування представників до органів соціального діалогу на відповідному рівні репрезентативними є професійні спілки та їх об'єднання, організації роботодавців та їх об'єднання, які:
…
3. На територіальному рівні для участі у колективних переговорах з укладення територіальних угод та для делегування представників до органів соціального діалогу репрезентативними є професійні спілки та їх об'єднання і організації роботодавців та їх об'єднання, які:
легалізовані (зареєстровані) відповідно до закону;
є обласними, місцевими профспілками, їх організаціями та об'єднаннями, створеними за територіальною ознакою, членами яких є не менше двох відсотків зайнятого населення у відповідній адміністративно-територіальній одиниці;
є організаціями роботодавців, їх об'єднаннями, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на підприємствах членів яких працюють не менше п'яти відсотків зайнятого населення у відповідній адміністративно-територіальній одиниці.
	Стаття 6. Визначення критеріїв репрезентативності на рівнях соціального діалогу
…
2. На галузевому рівні для участі у колективних переговорах з укладення галузевих (міжгалузевих) угод та для делегування представників до органів соціального діалогу на відповідному рівні репрезентативними є професійні спілки та їх об'єднання, об’єднання організацій роботодавців, які:
…
3. На територіальному рівні для участі у колективних переговорах з укладення територіальних угод та для делегування представників до органів соціального діалогу репрезентативними є професійні спілки та їх об'єднання і організації роботодавців та їх об'єднання, які:
легалізовані (зареєстровані) відповідно до закону;
є обласними, місцевими профспілками, їх організаціями та об'єднаннями, створеними за територіальною ознакою, членами яких є не менше двох відсотків зайнятого населення у відповідній адміністративно-територіальній одиниці;
є організаціями роботодавців, їх об'єднаннями, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на підприємствах членів яких працюють не менше п'яти відсотків зайнятого населення у відповідній адміністративно-територіальній одиниці.
На території територіальної громади репрезентативними для участі в колективних переговорах з укладення територіальних угод, для делегування представників до органів соціального діалогу є суб’єкти профспілкової сторони та сторони роботодавців, які є репрезентативними та діють на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.
	
Стаття 7. Оцінка відповідності критеріям репрезентативності та її підтвердження
1. Оцінка відповідності критеріям репрезентативності профспілок та їх об'єднань, організацій роботодавців та їх об'єднань проводиться:
на національному та галузевому рівнях - Національною службою посередництва і примирення;
на територіальному рівні - відповідними відділеннями Національної служби посередництва і примирення.
2. Підтвердження репрезентативності суб'єктів сторони профспілок та сторони роботодавців здійснюється відповідно Національною службою посередництва і примирення та її відділеннями один раз на п'ять років. Профспілки, їх організації та об'єднання, організації роботодавців та їх об'єднання, у тому числі новоутворені, мають право звертатися до Національної служби посередництва і примирення та відповідних її відділень для оцінки відповідності критеріям репрезентативності за наявності для цього фактичних підстав, але не частіше одного разу на рік.

Абзац відсутній

3. Національна служба посередництва і примирення та її відділення за результатами оцінки відповідності критеріям репрезентативності та підтвердження репрезентативності ведуть реєстр цих організацій (об'єднань).

4. Порядок оцінки відповідності критеріям репрезентативності та підтвердження репрезентативності суб'єктів сторін профспілок та організацій роботодавців затверджується Національною службою посередництва і примирення після погодження сторонами соціального діалогу на національному рівні.	Стаття 7. Оцінка відповідності критеріям репрезентативності та її підтвердження
1. Оцінка відповідності критеріям репрезентативності профспілок та їх об'єднань, організацій роботодавців та їх об'єднань проводиться:
на національному та галузевому рівнях – Національною службою посередництва і примирення;
на територіальному рівні – відповідними відділеннями Національної служби посередництва і примирення.
2. Підтвердження репрезентативності суб'єктів профспілкової сторони та сторони роботодавців здійснюється відповідно Національною службою посередництва і примирення та її відділеннями один раз на п'ять років. Профспілки, їх організації та об'єднання, організації роботодавців та їх об'єднання, у тому числі новоутворені, мають право звертатися до Національної служби посередництва і примирення та відповідних її відділень для оцінки відповідності критеріям репрезентативності за наявності для цього фактичних підстав, але не частіше одного разу на рік.
Національна служба посередництва і примирення та її відділення не частіше одного разу на рік можуть переглядати рішення про підтвердження репрезентативності суб’єкта сторони соціального діалогу шляхом позачергового здійснення процедури оцінки відповідності критеріям репрезентативності за зверненням іншого суб’єкта цієї сторони у разі надання ним підтверджувальних документів.
3. Національна служба посередництва і примирення та її відділення за результатами оцінки відповідності критеріям репрезентативності та підтвердження репрезентативності ведуть, оприлюднюють та щомісяця оновлюють реєстр цих організацій (об'єднань). 
4. Порядок підтвердження репрезентативності суб'єктів профспілкової сторони та сторони роботодавців, порядок ведення реєстру репрезентативних організацій (об’єднань) затверджується Національною службою посередництва і примирення після погодження уповноваженими представниками сторін соціального діалогу на національному рівні.
	
Стаття 8. Форми здійснення соціального діалогу 
...
3. Консультації проводяться за пропозицією сторони соціального діалогу з метою визначення та зближення позицій сторін при прийнятті ними рішень, що належать до їх компетенції. 
Сторона-ініціатор направляє іншим сторонам письмову пропозицію із зазначенням предмета консультації та терміну її проведення. Сторони, які одержали таку пропозицію, зобов’язані взяти участь у консультації, спільно погодити порядок і строки її проведення та визначити склад учасників. 

Абзац відсутній

...
5. Колективні переговори проводяться з метою укладення колективних договорів і угод.

За результатами колективних переговорів укладаються колективні договори та угоди:
на національному рівні - генеральна угода;
на галузевому рівні - галузеві (міжгалузеві) угоди;
на територіальному рівні - територіальні угоди;

на локальному рівні - колективні договори.
Порядок проведення колективних переговорів визначається законом.
	Стаття 8. Форми здійснення соціального діалогу 
...
3. Консультації проводяться за пропозицією сторони соціального діалогу з метою визначення та зближення позицій сторін при прийнятті ними рішень, що належать до їх компетенції. 
Сторона-ініціатор направляє іншим сторонам письмову пропозицію із зазначенням предмета консультації та терміну її проведення. Сторони, які одержали таку пропозицію, зобов’язані взяти участь у консультації, спільно погодити порядок і строки її проведення та визначити склад учасників. 
До участі в консультаціях на відповідному рівні можуть залучатися громадські об’єднання, мета (цілі) та напрями статутної діяльності яких відповідають предмету консультацій.
...
5. Колективні переговори проводяться з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин між роботодавцями і працівниками, їх представниками шляхом укладення колективних угод і договорів.
За результатами колективних переговорів укладаються такі колективні угоди та договори:
на національному рівні —  генеральна угода;
на галузевому рівні — галузеві (міжгалузеві) угоди, галузеві угоди обмеженої дії;
на територіальному рівні — територіальні угоди, в тому числі в окремій галузі;
на локальному рівні — колективні договори.
Порядок проведення колективних переговорів визначається законом. 
	
Стаття 9. Органи соціального діалогу
...
4. На національному рівні представники сторони органів виконавчої влади в органах соціального діалогу призначаються Кабінетом Міністрів України, на галузевому рівні - рішенням центральних органів виконавчої влади, на територіальному рівні - рішеннями місцевих органів виконавчої влади та/або органами місцевого самоврядування, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
5. Профспілкова сторона та сторона роботодавців, суб'єкти яких підтвердили свою репрезентативність, самостійно визначають порядок обрання (делегування) представників профспілок та їх об'єднань і організацій роботодавців та їх об'єднань до органів соціального діалогу на зібранні повноважних представників організацій та їх об'єднань, що мають право участі в соціальному діалозі відповідного рівня.
…

6. Повноваження та організація роботи тристоронніх або двосторонніх органів соціального діалогу регулюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, статутами, положеннями та регламентами, що затверджуються цими органами.
Рішення, прийняті тристоронніми або двосторонніми органами соціального діалогу в межах їх повноважень, є обов'язковими для розгляду органами державної влади та органами місцевого самоврядування, профспілками та їх об'єднаннями, організаціями роботодавців та їх об'єднаннями відповідного рівня.
Органи соціального діалогу інформують громадськість про свою діяльність та прийняті рішення.	Стаття 9. Органи соціального діалогу
...
4. На національному рівні представники сторони органів виконавчої влади в органах соціального діалогу призначаються Кабінетом Міністрів України, на галузевому рівні – рішенням центральних органів виконавчої влади, на територіальному рівні – рішеннями місцевих органів виконавчої влади та/або органами місцевого самоврядування, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади.
5. Профспілкова сторона та сторона роботодавців, суб'єкти яких підтвердили свою репрезентативність, самостійно визначають порядок обрання (делегування) представників профспілок та їх об'єднань і організацій роботодавців та їх об'єднань до органів соціального діалогу на зібранні повноважних представників організацій та їх об'єднань, що мають право участі в соціальному діалозі на відповідному рівні, якщо законом чи рішенням сторін відповідного рівня не встановлено інше.
…
6. Повноваження та організація роботи тристоронніх або двосторонніх органів соціального діалогу регулюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, статутами, положеннями та регламентами, що затверджуються цими органами.
Схвалені рішенням органів соціального діалогу пропозиції та рекомендації іншим суб’єктам є обов'язковими для розгляду тими, кому вони адресовані.

Органи соціального діалогу інформують громадськість про свою діяльність та прийняті рішення шляхом розміщення відповідної інформації на офіційних веб-сайтах цих органів, а в разі їх відсутності – на офіційних веб-сайтах сторін таких органів.
Соціально-економічні ради здійснюють взаємодію з громадськими радами в процесі підготовки питань до обговорення. 
	
Стаття 11. Порядок створення та склад Національної тристоронньої соціально-економічної ради
…
2. Національна рада складається з рівної кількості повноважних представників сторін соціального діалогу національного рівня і об'єднує 60 членів, які здійснюють свої повноваження на громадських засадах:
20 членів профспілкової сторони, які делегуються репрезентативними об'єднаннями профспілок, які мають статус всеукраїнських;
20 членів сторони роботодавців, які делегуються репрезентативними об'єднаннями організацій роботодавців, які мають статус всеукраїнських;
20 членів сторони органів виконавчої влади, які призначаються Кабінетом Міністрів України.
Делегування членів профспілкової сторони і сторони роботодавців здійснюється відповідно до частини п'ятої статті 9 цього Закону.
3. Кожна сторона Національної ради із свого складу визначає співголову та його заступників.
4. Строк повноважень членів Національної ради становить шість років. Питання позбавлення повноважень члена Національної ради у зв'язку з неналежним виконанням ним обов'язків або з інших причин належить до компетенції кожної із сторін.
	Стаття 11. Порядок створення та склад Національної тристоронньої соціально-економічної ради
…
2. Національна рада складається з рівної кількості повноважних представників сторін соціального діалогу національного рівня і об'єднує 30 членів, які здійснюють свої повноваження на громадських засадах:
10 членів профспілкової сторони, які делегуються репрезентативними об'єднаннями профспілок, які мають статус всеукраїнських;
10 членів сторони роботодавців, які делегуються репрезентативними об'єднаннями організацій роботодавців, які мають статус всеукраїнських;
10 членів сторони органів виконавчої влади, які призначаються Кабінетом Міністрів України.
Делегування членів профспілкової сторони і сторони роботодавців здійснюється відповідно до частини п'ятої статті 9 цього Закону.
3. Кожна сторона Національної ради зі свого складу визначає співголову та його заступника.
4. Строк повноважень членів Національної ради становить п’ять років. Питання позбавлення повноважень члена Національної ради у зв'язку з неналежним виконанням ним обов'язків або з інших причин належить до компетенції кожної зі сторін.	
Стаття 12. Завдання, функції та права Національної тристоронньої соціально-економічної ради
1. До основних завдань Національної ради належать:
1) вироблення консолідованої позиції сторін соціального діалогу щодо стратегії економічного і соціального розвитку України та шляхів вирішення існуючих проблем у цій сфері;
2) підготовка та надання узгоджених рекомендацій і пропозицій Президентові України, Верховній Раді України та Кабінету Міністрів України з питань формування і реалізації державної економічної та соціальної політики, регулювання трудових, економічних, соціальних відносин.
2. Національна рада відповідно до покладених на неї завдань виконує дорадчі, консультативні та узгоджувальні функції шляхом вироблення спільної позиції та надання рекомендацій і пропозицій сторін соціального діалогу щодо:
формування і реалізації державної економічної та соціальної політики, регулювання трудових, економічних, соціальних відносин;
проектів законодавчих та інших нормативно-правових актів з питань соціальної та економічної політики і трудових відносин, державних програм економічного та соціального розвитку, інших державних цільових програм;
державних соціальних стандартів та рівня оплати праці;
основних економічних і соціальних показників проекту Державного бюджету України на відповідний рік;
ратифікації Україною конвенцій Міжнародної організації праці, міждержавних угод та нормативних актів ЄС з питань, що стосуються прав працівників і роботодавців;

створення сприятливого середовища для розвитку соціального діалогу, ефективної діяльності суб'єктів господарювання, професійних спілок, організацій роботодавців та їх взаємодії з іншими інститутами громадянського суспільства;
впровадження міжнародного і вітчизняного досвіду з організації та ведення соціального діалогу;
інших питань, які сторони вважають значущими для забезпечення конституційних прав і гарантій громадян, суспільної злагоди, соціально-економічного розвитку держави.
3. Пропозиції та рекомендації, прийняті в межах компетенції Національної ради та схвалені її рішенням, є обов'язковими для розгляду органами державної влади та органами місцевого самоврядування, яким вони адресовані. Для участі у розгляді цих рішень можуть запрошуватися члени Національної ради.

4. Національна рада має право:
звертатися з пропозиціями щодо регулювання відносин в економічній та соціально-трудовій сферах, схваленими її рішеннями, до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, роботодавців, професійних спілок, їх організацій та об'єднань;
делегувати своїх представників для участі у розгляді органами виконавчої влади, професійними спілками, організаціями роботодавців та їх об'єднаннями питань соціальної та економічної політики і трудових відносин;

одержувати в установленому порядку від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, роботодавців, професійних спілок, їх організацій та об'єднань, підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань;

співпрацювати з органами соціального діалогу інших держав, міжнародними організаціями.
	Стаття 12. Завдання, функції та права Національної тристоронньої соціально-економічної ради
1.	До основних завдань Національної ради належать:
координація взаємодії сторін соціального діалогу на національному рівні;

підготовка та надання Верховній Раді України, Президенту України узгоджених рекомендацій і пропозицій сторін соціального діалогу щодо стратегічних завдань з питань формування та реалізації державної соціальної, економічної політики, регулювання трудових, економічних, соціальних відносин.
2. Національна рада відповідно до покладених на неї завдань виконує дорадчі, консультативні та узгоджувальні функції шляхом вироблення спільної позиції та надання рекомендацій і пропозицій сторін соціального діалогу щодо:
формування і реалізації державної економічної та соціальної політики, регулювання трудових, економічних, соціальних відносин;

державних соціальних стандартів та рівня оплати праці;
основних економічних і соціальних показників проекту Державного бюджету України на відповідний рік;
ратифікації Україною конвенцій Міжнародної організації праці, міждержавних угод та нормативних актів ЄС з питань, що стосуються прав працівників і роботодавців, їх представників;
створення умов для розвитку соціального діалогу, діяльності суб'єктів господарювання, професійних спілок, організацій роботодавців, їх об’єднань, взаємодії з іншими інститутами громадянського суспільства.

3. Рішення Національної ради приймаються в порядку, визначеному її Регламентом, у формі угод, окремих домовленостей, пропозицій і рекомендацій. Схвалені рішенням Національної ради пропозиції та рекомендації є обов'язковими для розгляду суб’єктами, яким вони адресовані. До участі у заходах з питань їх розгляду можуть запрошуватися члени Національної ради.
4. Національна рада має право:
звертатися з пропозиціями та рекомендаціями щодо регулювання відносин у трудовій, економічній, соціальній сфері, схваленими її рішеннями, до Президента України, Верховної Ради України, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, роботодавців, професійних спілок, їх організацій та об'єднань;

делегувати своїх представників для участі у розгляді органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, професійними спілками, організаціями роботодавців, їх об'єднаннями питань соціальної та економічної політики і трудових відносин;
одержувати в установленому порядку від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських рад при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, роботодавців, професійних спілок, їх організацій та об'єднань, підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань;
залучати в порядку, визначеному її Регламентом,  всеукраїнські громадські об’єднання до участі в консультаціях, обміну інформацією, якщо їх мета (цілі) та напрями статутної діяльності відповідають суті питання, що розглядається;
співпрацювати з органами соціального діалогу інших держав, міжнародними організаціями.
	
Стаття 13. Організація діяльності Національної тристоронньої соціально-економічної ради
1. Координує діяльність Національної ради Голова, який призначається Президентом України із членів Національної ради за поданням Президії Національної ради терміном на один рік.
Порядок та черговість ротації Голови встановлюються Регламентом Національної ради.

2. Голова Національної ради:
скликає засідання, у тому числі позачергові, та головує на них;
приймає рішення про проведення консультацій та узгоджувальних процедур;
скликає засідання Президії, оперативні наради представників сторін та секретаріату;
приймає за погодженням із співголовами Національної ради рішення щодо питань, які потребують оперативного вирішення, у порядку, визначеному Регламентом;
представляє Національну раду у відносинах з органами державної влади, міжнародними та громадськими організаціями;
приймає рішення про покладання виконання обов'язків Голови на одного із своїх заступників на час своєї відсутності з поважних причин;
спрямовує роботу секретаріату Національної ради.
3. Співголова Національної ради:
координує діяльність відповідної сторони Національної ради;
скликає засідання відповідної сторони у разі необхідності узгодження спільної позиції та вирішення питань про зміни у персональному складі;
представляє позицію відповідної сторони на засіданнях Національної ради, а також під час проведення на національному рівні консультацій та узгоджувальних процедур;
інформує членів Національної ради відповідної сторони про результати розгляду питань між засіданнями.
Співголова Національної ради має двох заступників.
4. Національна рада забезпечує виконання своїх функцій шляхом проведення засідань, консультацій, семінарів, конференцій, утворення комітетів, робочих та експертних груп.
5. Вищим керівним органом Національної ради є засідання, яке проводиться не рідше ніж раз на три місяці згідно з планом заходів з реалізації пріоритетних напрямів діяльності на відповідний рік. Позачергове засідання може скликатися Головою Національної ради, у тому числі на вимогу однієї із сторін.
Засідання вважається правоможним, якщо в ньому беруть участь не менше двох третин складу кожної із сторін. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх від кожної сторони.
6. У період між засіданнями керівним органом Національної ради є Президія.
До складу Президії входять Голова Національної ради, співголови Національної ради, їх заступники та секретар Національної ради.
До основних завдань Президії Національної ради належать:
подання Президенту України кандидатури на посаду Голови Національної ради, секретаря Національної ради;
координація діяльності Національної ради, сторін Національної ради у період між засіданнями Національної ради;
формування пропозиції Голові Національної ради щодо скликання чергових та позачергових засідань Національної ради;
формування порядку денного засідань Національної ради;

розроблення Регламенту Національної ради та змін до нього для подальшого їх затвердження на засіданні Національної ради.
Порядок формування та роботи Президії Національної ради регулюється Регламентом Національної ради, що затверджується на її засіданні.
7. У разі потреби за рішенням Президії можуть утворюватися комітети, комісії, робочі та експертні групи. До складу зазначених комісій і груп можуть залучатися незалежні експерти та фахівці.
8. Порядок роботи Національної ради регулюється Регламентом Національної ради, що затверджується рішенням Національної ради.
	Стаття 13. Організація діяльності Національної тристоронньої соціально-економічної ради
1. Координує діяльність Національної ради її Голова (співголова ради від однієї зі сторін), який обирається Президією Національної ради строком на 1 рік. 

Порядок та черговість ротації Голови встановлюються Регламентом Національної ради, що затверджується на її засіданні.
2. Голова Національної ради:
скликає засідання Національної ради, її Президії та головує на них;

скликає наради представників сторін та секретаріату;

приймає за погодженням із співголовами Національної ради рішення щодо питань, які потребують оперативного вирішення, у порядку, визначеному Регламентом;
представляє Національну раду у відносинах з органами державної влади, міжнародними та громадськими організаціями;
спрямовує роботу секретаріату Національної ради.
У разі відсутності Голови Національної ради його обов’язки здійснює заступник співголови від сторони, що головує в Національній раді.
3. Співголова Національної ради:
координує діяльність відповідної сторони Національної ради;
скликає засідання відповідної сторони у разі необхідності узгодження спільної позиції;

представляє позицію відповідної сторони на засіданнях Національної ради;

інформує членів Національної ради відповідної сторони про результати розгляду питань між засіданнями.
Співголова Національної ради має заступника.
4. Національна рада забезпечує виконання своїх функцій шляхом проведення засідань, консультацій, нарад, семінарів, конференцій, утворення та діяльності комітетів, робочих та експертних груп.
5. Вищим керівним органом Національної ради є засідання, яке проводиться за домовленістю сторін згідно з планом заходів з реалізації пріоритетних напрямів діяльності на відповідний рік. Головою Національної ради може бути скликано її позачергове засідання. 
Порядок проведення засідань та прийняття рішень Національної ради визначається її Регламентом.

6. У період між засіданнями керівним органом Національної ради є її Президія.
До складу Президії входить 7 осіб: Голова Національної ради, співголови Національної ради від інших двох сторін, їх заступники та секретар Національної ради.
До основних завдань Президії Національної ради належать:
обрання Голови Національної ради;

координація діяльності Національної ради, сторін Національної ради у період між її засіданнями;

формування пропозиції Голові Національної ради щодо скликання чергових та позачергових засідань Національної ради;
формування порядку денного засідань Національної ради;
розроблення Регламенту Національної ради та змін до нього для подальшого їх затвердження на засіданні Національної ради.
Порядок формування та роботи Президії Національної ради регулюється Регламентом Національної ради.

7. У разі потреби за рішенням Президії можуть утворюватися комітети, комісії, робочі та експертні групи. До складу зазначених комісій і груп можуть залучатися незалежні експерти та фахівці.
8. Порядок роботи Національної ради регулюється її Регламентом.	
Стаття 14 Секретаріат Національної ради
…
2. Секретаріат очолює секретар Національної ради, який призначається Президентом України за поданням Президії Національної ради. 
…
	Стаття 14 Секретаріат Національної ради
…
2. Секретаріат очолює секретар Національної ради, який призначається Президентом України за результатами конкурсу на зайняття посади державної служби. Секретар Національної ради здійснює повноваження керівника державної служби в секретаріаті Національної ради.
…	
Стаття 15. Порядок створення та склад галузевої (міжгалузевої) тристоронньої або двосторонньої соціально-економічної ради
…
3. Галузева (міжгалузева) рада об'єднує представників сторін соціального діалогу в рівній кількості. Персональний склад галузевої (міжгалузевої) ради визначає кожна сторона самостійно. Строк повноважень членів ради становить шість років.
4. Кожна сторона із свого складу обирає співголову та його заступників.
…	Стаття 15. Порядок створення та склад галузевої (міжгалузевої) тристоронньої або двосторонньої соціально-економічної ради
…
3. Галузева (міжгалузева) рада об'єднує представників сторін соціального діалогу в рівній кількості. Персональний склад галузевої (міжгалузевої) ради визначає кожна сторона самостійно. Строк повноважень членів ради становить п’ять років.
4. Кожна сторона зі свого складу обирає співголову та його заступника.
…	
Стаття 16. Функції та права галузевої (міжгалузевої) ради
...
2. Пропозиції та рекомендації, схвалені рішенням галузевої (міжгалузевої) ради, є обов'язковими для розгляду органами державної влади, органами місцевого самоврядування, професійними спілками та організаціями роботодавців, що діють у галузі.
…
3. Галузева (міжгалузева) рада має право:
звертатися до Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, професійних спілок та організацій роботодавців з пропозиціями, схваленими рішенням галузевої (міжгалузевої) ради;
делегувати своїх представників для участі в обговоренні органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, професійними спілками та організаціями роботодавців питань соціальної та економічної політики;

Абзац відсутній 

одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, професійних спілок, організацій роботодавців, підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань.
	Стаття 16. Функції та права галузевої (міжгалузевої) ради
...
2. Схвалені рішенням галузевої (міжгалузевої) ради пропозиції та рекомендації є обов'язковими для розгляду суб’єктами, яким вони адресовані.
…

3. Галузева (міжгалузева) рада має право:
звертатися до Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, професійних спілок та організацій роботодавців з пропозиціями, схваленими рішенням галузевої (міжгалузевої) ради;
делегувати своїх представників для участі в обговоренні органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, професійними спілками та організаціями роботодавців питань соціальної та економічної політики;
залучати у визначеному нею порядку всеукраїнські громадські об’єднання до участі в консультаціях, обміну інформацією, якщо їх мета (цілі) та напрями статутної діяльності відповідають суті питання, що розглядається;
одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, професійних спілок, організацій роботодавців, підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань.
	
Стаття 17. Порядок створення та склад територіальної тристоронньої соціально-економічної ради
1. Для ведення соціального діалогу на територіальному рівні (в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі) з рівного числа представників сторін можуть утворюватися територіальні тристоронні соціально-економічні ради (далі – територіальні ради).
Координацію організаційних заходів щодо створення територіальної ради здійснює відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

2. Рішення про утворення територіальної ради та кількість її членів приймається сторонами соціального діалогу відповідного рівня та затверджується розпорядженням відповідно Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

3. Територіальна рада об'єднує представників сторін соціального діалогу в рівній кількості. Персональний склад територіальної ради визначає кожна сторона самостійно. Строк повноважень членів ради становить шість років.
Кожна сторона із свого складу обирає співголову та його заступників.
4. Координує діяльність територіальної ради голова, який обирається на першому засіданні із співголів сторін терміном на один рік почергово від представників кожної із сторін. Порядок та черговість ротації голови територіальної ради визначаються положенням про територіальну раду.
5. Організаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності територіальної ради здійснюється органами виконавчої влади.

6. Територіальна рада діє відповідно до цього Закону та положення, затвердженого відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням сторін на основі типового положення, що затверджується Національною радою.
	Стаття 17. Порядок створення та склад територіальної тристоронньої соціально-економічної ради
1. Для ведення соціального діалогу на територіальному рівні з рівного числа представників сторін можуть утворюватися територіальні тристоронні соціально-економічні ради (далі – територіальні ради).

Координацію організаційних заходів щодо створення територіальної ради здійснює відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.
2. Рішення про утворення територіальної ради та кількість її членів приймається сторонами соціального діалогу відповідного рівня та затверджується відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.
3. Територіальна рада об'єднує представників сторін соціального діалогу в рівній кількості. Персональний склад територіальної ради визначає кожна сторона самостійно. Строк повноважень членів ради становить п’ять років.
Кожна сторона зі свого складу обирає співголову та його заступника.
4. Координує діяльність територіальної ради голова, який обирається на першому засіданні із співголів сторін терміном на один рік почергово від представників кожної із сторін. Порядок та черговість ротації голови територіальної ради визначаються положенням про територіальну раду.
5. Організаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності територіальної ради здійснюється органами виконавчої влади, виконавчими органами місцевого самоврядування. 
6. Територіальна рада діє відповідно до цього Закону та положення, затвердженого відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за поданням сторін на основі типового положення, що затверджується Національною радою.
	
Стаття 18. Функції та права територіальної тристоронньої соціально-економічної ради
1. Територіальна рада здійснює дорадчі, консультативні та узгоджувальні функції шляхом вироблення пропозицій і рекомендацій з урахуванням інтересів сторін соціального діалогу щодо:
проектів територіальних програм економічного та соціального розвитку;
формування місцевого бюджету на відповідний рік;
нормативно-правових актів, що приймаються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та стосуються регулювання економічних і соціально-трудових відносин суб'єктів соціального діалогу відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

оплати праці, забезпечення гідних умов праці на підприємствах, в установах і організаціях, розташованих на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці;
створення сприятливого середовища для ефективної діяльності підприємств, професійних спілок та організацій роботодавців, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

інших питань, що належать до компетенції територіальної ради, які сторони вважають значущими.
2. Пропозиції та рекомендації, схвалені рішенням територіальної ради, є обов'язковими для розгляду органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, яким вони адресовані, за участю делегованих членів територіальної ради.
Пропозиції з питань, що потребують врегулювання на національному рівні, подаються на розгляд Національної ради.
Пропозиції територіальних рад відповідних адміністративно-територіальних одиниць щодо соціального та економічного розвитку територій розглядаються органами державної влади та органами місцевого самоврядування у встановленому законом порядку.

3. Територіальна рада має право:
звертатися до Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з пропозиціями, схваленими рішенням територіальної ради;
делегувати своїх представників для участі в обговоренні органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, професійними спілками та організаціями роботодавців питань соціальної та економічної політики;
запрошувати до участі у засіданнях територіальної ради представників районів і міст відповідної адміністративно-територіальної одиниці;

Абзац відсутній

одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, професійних спілок, організацій роботодавців, підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань.	Стаття 18. Функції та права територіальної тристоронньої соціально-економічної ради
1. Територіальна рада:
забезпечує координацію взаємодії сторін соціального діалогу на відповідному територіальному рівні;
здійснює дорадчі, консультативні та узгоджувальні функції шляхом вироблення пропозицій і рекомендацій з урахуванням інтересів сторін соціального діалогу щодо:
проектів територіальних програм економічного та соціального розвитку;
формування місцевого бюджету на відповідний рік;
нормативно-правових актів, що приймаються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та стосуються регулювання економічних і соціально-трудових відносин суб'єктів соціального діалогу відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади;
оплати праці, забезпечення гідних умов праці на підприємствах, в установах і організаціях, розташованих на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади;
створення сприятливих умов для ефективної діяльності підприємств, професійних спілок та організацій роботодавців, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, територіальної громади;
інших питань, що належать до компетенції територіальної ради, які сторони вважають значущими.
2. Схвалені рішенням територіальної ради пропозиції та рекомендації є обов'язковими для розгляду суб’єктами, яким вони адресовані. 

Пропозиції з питань, що потребують врегулювання на національному рівні, подаються на розгляд Національної ради.
Пропозиції територіальних рад відповідних адміністративно-територіальних одиниць, територіальних громад щодо соціального та економічного розвитку територій розглядаються органами державної влади та органами місцевого самоврядування у встановленому законом порядку.
3. Територіальна рада має право:
звертатися до Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з пропозиціями, схваленими рішенням територіальної ради;
делегувати своїх представників для участі в обговоренні органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, професійними спілками та організаціями роботодавців питань соціальної та економічної політики;
запрошувати до участі у засіданнях територіальної ради представників районів і міст відповідної адміністративно-територіальної одиниці;
залучати до участі в консультаціях, обміну інформацією у визначеному нею порядку громадські об’єднання/їх відокремлені підрозділи, що діють у відповідній адміністративно-територіальній одиниці, територіальній громаді, якщо їх мета (цілі) та напрями статутної діяльності відповідають суті питання, що розглядається;
одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, професійних спілок, організацій роботодавців, підприємств, установ, організацій інформацію, необхідну для виконання покладених на неї завдань.
	
Закон України “Про зайнятість населення”	
Стаття 1. Визначення термінів
...
2. Терміни “роботодавціˮ, “працівникиˮ, “особи, які забезпечують себе роботою самостійноˮ, “сторони соціального діалогуˮ, “молодьˮ та “неформальне професійне навчання працівниківˮ вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у законах України "Про організації роботодавцівˮ, “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхуванняˮ, “Про соціальний діалог в Україніˮ, “Про основні засади молодіжної політикиˮ, “Про професійний розвиток працівниківˮ.
	Стаття 1. Визначення термінів
...
2. Терміни “роботодавці”, “працівники”, “особи, які забезпечують себе роботою самостійно”, “сторони соціального діалогу”, “молодь”, “неформальне професійне навчання працівників”, “соціальні послуги”, “колективна угодаˮ, “колективний договірˮ вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у законах України “Про організації роботодавців, їх об’єднання, права і гарантії їх діяльності”, “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування”, “Про соціальний діалог в Україні”, “Про основні засади молодіжної політики”, “Про професійний розвиток працівників”, “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, “Про колективні угоди та договори”.
	
Стаття 50. Участь роботодавців у забезпеченні зайнятості населення
1. Права і обов’язки роботодавців та їх об’єднань щодо забезпечення зайнятості населення, захисту від безробіття та його наслідків визначаються цим Законом, законами України “Про організації роботодавців” та “Про соціальний діалог в Україні”, іншими нормативно-правовими актами, колективними договорами та угодами, укладеними на загальнодержавному, галузевому та регіональному рівнях.
...
3. Роботодавці зобов’язані:
…
2) вживати заходів для запобігання масовим вивільненням, у тому числі шляхом проведення консультацій з профспілками з метою розроблення відповідних заходів, спрямованих на пом'якшення їх наслідків і зменшення чисельності вивільнених працівників;

3) здійснювати інші заходи щодо сприяння зайнятості населення, передбачені колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та регіональному рівнях;
...
5) проводити попередні консультації з первинною профспілковою організацією, з якою укладено колективний договір, залучення працівників інших роботодавців, зокрема працівників суб’єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні.
	Стаття 50. Участь роботодавців у забезпеченні зайнятості населення
1. Права і обов’язки роботодавців та їх об’єднань щодо забезпечення зайнятості населення, захисту від безробіття та його наслідків визначаються цим Законом, законами України “Про організації роботодавців, їх об’єднання, права і гарантії їх діяльності” та “Про соціальний діалог в Україні”, іншими нормативно-правовими актами, колективними договорами та колективними угодами.

...
3. Роботодавці зобов’язані:
…
2) вживати заходів для запобігання масовим вивільненням, у тому числі шляхом проведення консультацій з профспілками, з метою розроблення відповідних заходів, спрямованих на пом’якшення їх наслідків і зменшення чисельності вивільнених працівників.
Для цього роботодавець у ході консультацій, але не пізніше ніж за три місяці до можливих звільнень, подає виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику) повідомлення про заплановане масове вивільнення з відповідною інформацією (у письмовому вигляді) щодо цих заходів, включаючи відомості про причини наступних звільнень, середню кількість і категорії працівників, а також про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу — виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об’єднує більшість працівників цього роботодавця. Порядок проведення таких консультацій та виконання рекомендацій визначається колективним договором, а в разі його відсутності — за домовленістю;”
3) здійснювати інші заходи щодо сприяння зайнятості населення, передбачені колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та територіальному рівнях;
…
виключити

Стаття 51. Участь професійних спілок та їх об’єднань у забезпеченні зайнятості населення
1. Права і обов’язки професійних спілок та їх об’єднань щодо забезпечення зайнятості населення, захисту від безробіття та його наслідків визначаються цим Законом, законами України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”, “Про соціальний діалог в Україні”, іншими нормативно-правовими актами, колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та регіональному рівнях.
	Стаття 51. Участь професійних спілок та їх об’єднань у забезпеченні зайнятості населення
1. Права і обов’язки професійних спілок та їх об’єднань щодо забезпечення зайнятості населення, захисту від безробіття та його наслідків визначаються цим Законом, законами України “Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності”, “Про соціальний діалог в Україні”, іншими нормативно-правовими актами, колективними договорами та угодами, укладеними на національному, галузевому та територіальному рівнях.
	
Закон України “Про приватизацію державного і комунального майна”	
Стаття 26. Оформлення угод приватизації
...
8. Укладення колективного договору між новим власником або уповноваженим ним органом і трудовим колективом, а також працевлаштування вивільнених працівників здійснюються відповідно до законодавства.
	Стаття 26. Оформлення угод приватизації
...
8. Укладення колективного договору на приватизованому підприємстві між стороною роботодавця і стороною працівників, а також працевлаштування вивільнених працівників здійснюються відповідно до законодавства.

Виконувач обов’язків 
Міністра економіки України            						                                      Володимир ГРИНЮК

___  ________________ 2021 р.