Проєкт

ЗАКОН УКРАЇНИ

Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні

Верховна Рада України п о с т а н о в л я є:

I.	Внести зміни до таких законів України:
1.	У Законі України “Про зайнятість населення” (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., № 24, ст. 243; 2014 р., № 24, ст. 886, № 37 – 38, ст. 2004; 2017 р., № 30, ст. 323; 2019 р., № 30, ст. 119; 2020 р., № 44, ст. 382, № 47, ст. 408):
1) пункти 81, 82 та 84 частини першої статті 1 виключити;
2) у статті 42:
частину другу викласти в такій редакції:
“2. Праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися на різних посадах в одного або декількох (двох і більше) роботодавців, за умови отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (далі - дозвіл) кожним роботодавцем.
Праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися без дозволу на посадах за сумісництвом у одного роботодавця, якщо строк дії трудового договору на посаді за сумісництвом не перевищує строк дії дозволу за основним місцем роботи.”;
в частині третій слова “іноземний найманий працівник” замінити словами “іноземець або особа без громадянства”;
3)	статтю 42¹ викласти в такій редакції:
“Стаття 421. Підстави для отримання або продовження дії дозволу 
1. Дозвіл видається або продовжується його дія (у разі необхідності) для таких категорій осіб, якщо інше не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України:
1) іноземні наймані працівники; 
2) відряджені іноземні працівники;
3) внутрішньокорпоративні цесіонарії;
4) іноземці та особи без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
5) особи, які подали заяву про визнання особою без громадянства, та особи, які оскаржують рішення про відмову у визнанні особою без громадянства;
6) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти, та мають намір у період навчання та після закінчення навчання, за умови свого працевлаштування не пізніше ніж за 30 календарних днів до моменту завершення періоду навчання, здійснювати трудову діяльність в Україні.”;
4) статтю 422 викласти в такій редакції:
“Стаття 422. Перелік документів для отримання дозволу або продовження його дії
1. Для отримання дозволу роботодавець подає такі документи:
1) заява за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України, в якій роботодавець підтверджує, що посада, на якій застосовуватиметься праця іноземця або особи без громадянства, відповідно до законів України не пов’язана з належністю до громадянства України і не потребує надання допуску до державної таємниці;
2) копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними разом з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку (крім іноземців та осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та осіб, які подали заяву про визнання особою без громадянства, та осіб, які оскаржують рішення про відмову у визнанні особою без громадянства);
3) кольорова фотокартка іноземця або особи без громадянства розміром 3,5 x 4,5 сантиметра;
4) проект трудового договору (контракту) з іноземцем або особою без громадянства, посвідчений роботодавцем (крім відряджених іноземних працівників);
5) копію зовнішньоекономічного договору (контракту), укладеного між українським та іноземним суб’єктами господарювання, яким передбачено застосування праці іноземців та осіб без громадянства, які направлені іноземним роботодавцем в Україну для виконання певного обсягу робіт (надання послуг), та копію документу, що підтверджує трудові відносини іноземного працівника з іноземним роботодавцем, який його відрядив (для відряджених іноземних працівників);
6) копію рішення іноземного суб’єкта господарювання про переведення іноземця або особи без громадянства на роботу в Україну із визначенням строку його роботи та копію трудового договору (контракту), укладеного українським суб’єктом господарювання з іноземцем або особою без громадянства (для внутрішньокорпоративних цесіонаріїв);
7) копію рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та довідки про звернення за захистом в Україні (для осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту);
8) копію довідки встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства (для осіб, які подали заяву про визнання особою без громадянства, та осіб, які оскаржують рішення про відмову у визнанні особою без громадянства);
9) копія наказу закладу вищої освіти України про зарахування та встановлення періодів навчання для іноземних студентів, письмова згода закладу вищої освіти України (у довільній формі) щодо працевлаштування іноземного студента та зобов’язання такого закладу повідомити територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, про відрахування іноземця або особи без громадянства з такого закладу; копія посвідки на тимчасове проживання; копія документу про вищу освіту, засвідчені в установленому порядку (для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти, та мають намір у період навчання та після закінчення навчання, за умови свого працевлаштування не пізніше ніж за 30 календарних днів до моменту завершення навчання, здійснювати трудову діяльність в Україні).
2. Для продовження дії дозволу роботодавець подає такі документи:
1) заява за формою, визначеною Кабінетом Міністрів України;
2) фотокартка іноземця або особи без громадянства розміром 3,5 x 4,5 сантиметра;
3) документи згідно з переліком для отримання дозволу, якщо вони змінилися.
3. До заяви та документів, передбачених частинами першою та другою цієї статті, роботодавець додає документ про внесення плати за видачу або продовження дії дозволу.
4. Заява та документи для отримання або продовження дії дозволу подаються до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, особисто роботодавцем або його уповноваженою особою у паперовій чи електронній формі, одним із таких способів:
1) особисто під час здійснення посадовими особами прийому суб’єктів звернення;
2) шляхом направлення поштового відправлення з описом вкладення;
3) через електронний кабінет роботодавця на офіційному веб-сайті територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, або інші державні електронні системи онлайн послуг  з використанням електронного підпису та з проходженням процедури верифікації;
4) через центр надання адміністративних послуг;
5) через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування» (за наявності технічної можливості).
5. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, самостійно отримує в електронній формі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про статус роботодавця як юридичної особи або фізичної особи - підприємця.
6. Документи, передбачені цією статтею, які були видані за кордоном, мають бути легалізовані в установленому порядку, якщо інше не визначено міжнародними договорами України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.
Документи складені іноземною мовою мають бути перекладені на українську мову та справжність підпису перекладача засвідчено нотаріально.
7. Посадовим особам територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заборонено вимагати від роботодавців документи, не встановлені цим Законом.”;
5) статтю 423 викласти в такій редакції:
“ Стаття 423. Строк дії дозволу 
1. Дозвіл видається на строк:
1) дії трудового договору (контракту), але не більш як на один рік;
2) дії зовнішньоекономічного договору (контракту), укладеного між українським та іноземним суб’єктами господарювання, але не більш як на три роки - для відряджених іноземних працівників;
3) дії рішення іноземного суб’єкта господарювання про переведення іноземця або особи без громадянства на роботу в Україну та трудового договору (контракту), укладеного українським суб’єктом господарювання з іноземцем або особою без громадянства, але не більш як на три роки - для внутрішньокорпоративних цесіонаріїв;
4) на строк дії довідки про звернення за захистом в Україні або довідки встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства, але не більше як на один рік – для осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та для осіб, які подали заяву про визнання особою без громадянства або оскаржують відмову у визнанні особою без громадянства. Дія дозволу може бути продовжена у разі продовження дії такої довідки;
5) дії трудового договору (контракту), але не більше ніж 1 рік у період навчання – для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти, та мають намір у період навчання та після закінчення навчання, за умови свого працевлаштування не пізніше ніж за 30 календарних днів до моменту завершення періоду навчання, здійснювати трудову діяльність в Україні.
2. За наявності підстав дія дозволу може продовжуватися в установленому цим Законом порядку.
3. Роботодавець може зазначити у заяві про видачу дозволу менший строк, ніж встановлено цим Законом.
Не допускається оформлення дозволу на менший строк, ніж зазначено у відповідній заяві та в межах строків, встановлених цим Законом.”;
6) статтю 424 викласти в такій редакції:
“Стаття 424. Плата за видачу або продовження дії дозволу
1. Розмір плати за видачу або продовження дії дозволу становить:
1) для дозволів, що видаються на строк від одного року до трьох років включно або їх дія продовжується на такий строк – десять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року, в якому роботодавцем або його уповноваженою особою подані документи;
2) для дозволів, що видаються на строк від шести місяців до одного року включно або їх дія продовжується на такий строк – п’ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня календарного року, в якому роботодавцем або його уповноваженою особою подані документи;
3) для дозволів, що видаються на строк до шести місяців включно  або їх дія продовжується на такий строк – три прожиткові мінімуми для працездатних осіб, встановлені законом на 1 січня календарного року, в якому роботодавцем або його уповноваженою особою подані документи.
2. У разі прийняття територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, рішення про відмову у видачі або продовження дії дозволу кошти, сплачені роботодавцем кошти за видачу або продовження дії дозволу повертаються.
3. Плата за видачу або продовження дії дозволу зараховується до бюджету Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
4. Безоплатно здійснюється видача та продовження дії дозволу на застосування праці:
1) осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
2) іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти, та мають намір у період навчання та після закінчення навчання, за умови свого працевлаштування не пізніше ніж за 30 календарних днів до моменту завершення періоду навчання, здійснювати трудову діяльність в Україні;
3) особам, які подали заяву про визнання особою без громадянства, та особам, які оскаржують рішення про відмову у визнанні особою без громадянства.”;
7) у статті 425:  
назву статті викласти в такій редакції:
“Стаття 425. Внесення змін до дозволу, видача дублікату дозволу”;
абзац перший пункту 3 частини другої викласти у такій редакції:
“3) у разі виникнення обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, - копію трудового договору (контракту) в новій редакції або копію додаткової угоди про внесення змін до трудового договору (контракту).”;
доповнити новими частинами такого змісту:
“4. У разі втрати дозволу роботодавець повідомляє про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, який видав дозвіл, центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, а також територіальний орган центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, який видав посвідку на тимчасове проживання.
Дублікат втраченого дозволу видається за умови подання роботодавцем територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, заяви у довільній формі щодо видачі дубліката дозволу.
У разі пошкодження дозволу його дублікат видається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за умови подання роботодавцем відповідної заяви у довільній формі та пошкодженого дозволу.
Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом семи робочих днів з дня отримання від роботодавця документів приймає рішення про видачу дубліката дозволу та видає такий дублікат.
5. Плата за внесення змін до дозволу або за видачу дубліката дозволу не справляється.”;
8) статтю 426 викласти в такій редакції:
“Стаття 426. Строк розгляду заяв про видачу, продовження дії або внесення змін до дозволу
1. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, приймає рішення в такі строки з дня отримання (реєстрації) відповідної заяви:
1) до семи робочих днів - про видачу дозволу;
2) до трьох робочих днів - про продовження дії дозволу або про внесення змін до нього.
2. Заява про продовження дії дозволу подається роботодавцем до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, не пізніш як за 20 і не раніше ніж за 50 календарних днів до закінчення строку дії такого дозволу.”;
9) статтю 427 викласти в такій редакції:
“ Стаття 427. Порядок прийняття заяв про видачу або продовження дії дозволу, про внесення змін до дозволу та порядок прийняття рішень про видачу, продовження дії або внесення змін до такого дозволу
1. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, надає роботодавцю опис прийнятих документів одразу після прийняття від нього заяви про видачу дозволу, заяви про продовження дії дозволу, заяви про внесення змін до дозволу (далі - заява) та документів, що подаються разом з відповідною заявою (у разі їх подання роботодавцем особисто під час здійснення посадовими особами прийому суб’єктів звернення).
2. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом наступного робочого дня після отримання (реєстрації) заяви здійснює перевірку заяви та доданих до неї документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви.
3. У разі відсутності підстав, передбачених частиною третьою статті 428 цього Закону, територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, приймає рішення про видачу або продовження дії, або внесення змін до дозволу у строки, встановлені статтею 426 цього Закону, та протягом двох робочих днів інформацію про прийняте рішення оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та повідомляє роботодавця засобами електронного зв’язку.
Про прийняті рішення територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох робочих днів в електронній формі, на підставі договорів про обмін інформацією, повідомляє центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, уповноважений орган з реалізації державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення та територіальний орган центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
4. Роботодавець зобов’язаний укласти з іноземцем чи особою без громадянства трудовий договір (контракт) не пізніш як за 90 календарних днів з дати видачі дозволу та у десятиденний строк після укладення трудового договору (контракту) надати його копію, засвідчену роботодавцем, територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.”;
10) у статті 428:
назву статті викласти в такій редакції:
“Стаття 428. Зупинення розгляду заяви про видачу або продовження дії дозволу, про внесення змін до такого дозволу”;
в абзаці першому частини першої друге речення викласти в такій редакції:
“Інформація про прийняте рішення про зупинення розгляду заяви оприлюднюється на офіційному веб-сайті територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та надсилається роботодавцю засобами електронного зв’язку.”;
у пункті 5 частини третьої:
абзац перший викласти в такій редакції:
“5) невідповідність умов проекту трудового договору (контракту), укладеного з іноземцем або особою без громадянства, або умов додаткової угоди про внесення змін до трудового договору (контракту) законодавству України про працю.”;
абзац третій після слів “до неї документах,” доповнити словами “які не впливають на зміст документу та його однозначність,”;
11) статтю 429  викласти в такій редакції:
‟ Стаття 429. Відмова у видачі, продовженні дії дозволу, у внесенні змін до такого дозволу
1. Підставами для відмови у видачі, продовженні дії дозволу, у внесенні змін до дозволу є:
1) неусунення підстав для зупинення розгляду заяви протягом встановленого строку або визнання територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, мотивувального листа, поданого роботодавцем, необґрунтованим;
2) подання заяви та документів для продовження дії дозволу з порушенням строку, встановленого частиною другою статті 426 цього Закону;
3) відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про роботодавця або наявність відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, або наявність відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, який є роботодавцем;
4) скасування дозволу, отриманого роботодавцем з підстав, передбачених пунктами 4, 6-8 та 10 частини другої статті 4210 цього Закону (протягом року з дня прийняття рішення про скасування).
Зазначена норма не застосовується у випадках, коли роботодавцем подана заява на отримання дозволу на іншого іноземця або особу без громадянства;
5) скасування дозволу з підстав, передбачених пунктами 5 та 9 частини другої статті 4210 цього Закону (протягом року з дня прийняття рішення про скасування).
2. Рішення про відмову у видачі, продовженні дії дозволу, у внесенні змін до дозволу повинно містити перелік та опис підстав (обґрунтування) для відмови.
3. Відмова у видачі, продовженні дії або у внесенні змін до дозволу з підстав, не передбачених цією статтею, не допускається.
4. У разі відмови у видачі, продовженні дії або у внесенні змін до дозволу подані документи повертаються (видаються особисто, надсилаються поштовим відправленням) роботодавцю не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від роботодавця заяви про їх повернення.
5. Інформація стосовно рішення про відмову у видачі, продовженні дії або внесенні змін до дозволу протягом двох робочих днів з дня його прийняття розміщується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на своєму офіційному веб-сайті та повідомляється роботодавця засобами електронного зв’язку. 
6. Після усунення підстав для відмови у видачі, продовженні дії або у внесенні змін до дозволу роботодавець може повторно подати документи.
7. Рішення про відмову територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у видачі дозволу, продовженні його дії, внесенні змін до дозволу, скасування дозволу може бути оскаржене до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати його оприлюднення та повідомлення роботодавця засобами електронного зв’язку.
8. Рішення про відмову територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, у видачі дозволу, продовженні його дії, внесенні змін до дозволу, скасування дозволу може бути оскаржено в судовому порядку.”;
12) у статті 4210:
назву статті викласти в такій редакції:
“Стаття 4210. Скасування дозволу”;
пункт 1 частини другої виключити; 
пункти 2 ̶ 8 частини другої вважати пунктами 1 ̶ 7;
частину другу доповнити новими пунктами такого змісту:
“8) надходження подання про скасування дозволу від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, за підписом керівника органу;
9) несплати роботодавцем, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за особу, на застосування праці якої був отриманий дозвіл, з дати укладення трудового договору (контракту) з іноземцем чи особою без громадянства протягом строку дії дозволу.
Моніторинг сплати роботодавцем єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, шляхом обміну даними з Пенсійним фондом України;
10) отримання від закладу вищої освіти України інформацію про відрахування іноземця або особи без громадянства з такого закладу.
доповнити новими частинами такого змісту:
“3. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, приймає рішення про скасування дозволу у триденний строк з дня отримання інформації або виявлення обставин, передбачених частинами першою та другою цієї статті.
Інформація про скасування дозволу протягом двох робочих днів з дня його прийняття оприлюднюється територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на своєму офіційному веб-сайті та надсилається роботодавцю засобами електронного зв’язку. 
4. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів в електронній формі, на підставі договорів про обмін інформацією, повідомляє про скасування дозволу центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, уповноважений орган з реалізації державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення, а також територіальний орган центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.”;
13) статтю 52 доповнити новою частиною такого змісту:
“3. Державний контроль за додержанням законодавства про зайнятість населення щодо додержання вимог частин першої та другої статті 42 цього Закону здійснюється з урахуванням особливостей, визначених для здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.”.

2. Частину четверту статті 4 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 19-20, ст. 179) після слів “для працевлаштування” доповнити словами “або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, зазначеному у частині тринадцятій цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства,”.

II. Прикінцеві та перехідні положення: 

1. Цей Закон набирає чинності з дня наступного за днем його опублікування.
2. Установити, що дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, які видані, дію яких продовжено до набрання чинності цим Законом, діють до закінчення строку, на який їх видано, або на який їх дію було продовжено.
3. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом:
забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації положень цього Закону;
привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Голова Верховної Ради 
              України